Kom og tag mig!
- Du er ved at komme efter det. - Mener du det, far?
Stik nu hen og træn.
Han bliver en god konge. Han vil være beredt. Sådan, ja...
Kom nu, min søn.
Vil du kigge ned fra himmelen og se, hvem der sidder på din trone, Henrik?
Jeg må vide besked, før jeg dør.
Der er en myte om en kong Lear, som jeg har meget til fælles med.
Vi har begge kongeriger og tre børn, vi forguder, og er gamle, -
- men han splittede sit rige op, og det kan jeg ikke gøre.
Jeg har skabt et imperium, som skal holde.
Hele Britannien og det halve Frankrig, og John skal efterfølge mig.
- Jeg mister dig, ikke sandt, Henrik? - Alais.
Jeg har kendt grevinder, malkepiger, kurtisaner, -
- novicer, horer, sigøjnere, tøjter og små drenge.
Men intetsteds i hele Guds vestlige verden har jeg elsket nogen som dig.
- Hvad med Rosemund? - Hun er død.
- Og Eleonora? - Den nye Medusa, min gode hustru.
- Hvordan har dronningen det? - Hun er vel ved at rådne op.
Nej, du skal ikke være skinsyg på den gorgon. Hende elskerjeg ikke.
Hvor mange ægtemænd holder deres hustruer indespærret?
Jeg har ikke holdt kællingen i live i 10 år af hengivenhed.
Kaptajn Marshal... William!
Vi holderjulehof på Chinon. Jeg har indbudt kongen af Frankrig.
Richard og Geoffrey skal komme. Find mine sønner og meddel dem det.
- Hent så dronningen i Sydbritannien. - Og hvis hun nægter?
Eleonora? Det vil hun ikke gå glip af.
Richard?
Goddag, Richard.
Fremad!
Til våben!
Fremad!
Geoffrey?
Geoffrey!
Far ønsker at se mig.
Deres Majestæt.
- Skal der holdes julehof? - Ja, frue.
- Hvor? - På Chinon.
Hvad hvis nu jeg for en gangs skyld var ulydig?
Hvis jeg begynder at knurre nu, holder jeg ikke dagen ud.
Jo, du gør. Du er som stenene ved Stonehenge. Intet kan slå dig ud.
Her til jul, Alais, har jeg samlet fjender nok omkring mig.
- Du har flere, end du tror. - Er du en af dem?
Er mit piletræ ved at blive en gift-sumak?
- Hvor meget besvær kunne jeg give? - Ikke ret meget.
Jeg kunne røbe dine planer om at gøre Richard arveløs.
Det ved Eleonora godt. Hun ved også, at unge Henrik døde i sommer.
Hun ved, jeg vil have John på tronen, og jeg, at hun vil have Richard.
Jeg kan ikke være din, hvis jeg er gift med din søn.
- Johnny er da ligeglad. - Jeg bryder mig ikke om ham.
- Han har bumser og lugter af møg. - Man har bumser, når man er 16 år.
Han kunne da tage et bad.
Så slemt er det ikke at være dronning. Ikke alle vil fælde tårer for dig.
- Heller ikke du? - Jo, formentlig.
Jeg vil bare ikke miste dig. Kan du ikke skjule mig et sted?
Din bror Filip er konge nu og vil se dig gift eller have medgiften tilbage.
Jeg tog dig for din medgift, da du var syv.
To store knæ og to store øjne, ikke andet.
Hvordan skulle jeg kunne vide ...?
- Hvad er der med dig, knægt? - Ikke noget.
- Geoff! - Johnny!
Er det til mig? Jeg elskerjulen.
Giv dog Filip min medgift tilbage. Det er jo ikke meget.
Vexin er et lille grevskab, men meget vigtigt for mig.
Det er jeg måske ikke?
Jeg har forelsket mig i kvinder med jordbesiddeler.
Da jeg giftede mig med Eleonora, tænkte jeg: "Du er en heldig mand."
"Hun ejer Akvitanien, kontinentets største provins, og så er hun smuk."
- Det var hun faktisk. - Og du forgudede hende?
Hukommelsen svigter en. Det gjorde jeg muligvis ved en fejl.
Men der er intet her i livet, der er fejlfrit.
Hvis jeg siger, at det er slut mellem os, så er det det.
Hvis jeg siger: Gift dig med John, så er det John.
Jeg vil have dig hos mig og kan bruge dig, som jeg vil.
Åh, du søde juletid.
Den varme vin damper, og vi skal stege i vores eget fedt.
- Hun kommer snart. - Mor.
- Vil hun stadig have dig som konge? - Vi er ikke på så god fod mere.
Ingen får mig til at kysse hendes behårede kind.
- Kys, hvad du vil, lille prins. - Jeg er alligevel fars yndling.
Du kender mig knap, Johnny, men rygtet taler sandt.
Jeg er en trofast soldat og en poetisk sjæl, og jeg bliver konge.
Glem ikke, at far foretrækker mig.
Hvorfor John? Han bryder sig slet ikke om dig.
- Vi elsker hinanden inderligt. - Ingen af dem elsker dig.
Fordi vi skændes?
Kun en sølle prins ville ikke kæmpe for kronen.
De bider og rotter sig sammen, og sådan skal mine sønner være.
Jeg har altid bidt og konspireret. Ellers var jeg ikke blevet 50 år.
- Jeg vil kæmpe for dig. - Glimrende.
Hvordan gik din rejse? Delte Kanalen sig for dig?
Den lagde sig, da jeg bad den om det. Mere bad jeg ikke om.
Hvor kært af dig at lukke mig ud af mit fængsel.
- Det er kun i julen. - Ligesom lærdom holder du mig ung.
Der har vi jo den søde Alais.
Nej, modtag mig, som du plejer.
Jeg er ikke skrøbelig. Et ømt klem tålerjeg godt.
Sikke smukke børn, jeg dog har.
John, du er så ren og pæn. Henrik tager sig godt af dig.
Se ikke så muggen ud, Richard.
Det giver dig smalle griseøjne og veg hage.
- Geoffrey... Er Filip kommet? - Ikke endnu.
Lad os håbe, han slægter sin far på, den gode Ludvig.
Hvis jeg havde skænket ham sønner i stedet for døtre, -
- så var jeg dronning af Frankrig, og så havde vi ikke kendt hinanden.
Således har kønnet indflydelse på historiens gang.
Det må være Filip.
- Hvor er Henrik? - Ovenpå sammen med familiehoren.
- Sær måde at omtale din forlovede på. - Min forlovede.
Hva' pyt. Jeg har opfostret hende, og hun er mig kær.
- Han vil stadig gøre John til konge. - Selvfølgelig.
Magen til lille, grisk treenighed. Konge! Konge! Konge!
To af jer må leve med skuffelsen.
Hvilke to?
- Vi fornægter dem og lever evigt. - Stødtand ved stødtand i al evighed.
Der er mine drenge.
Kongen af Frankrig og jeg skal lige have en alvorlig snak.
Vi gør rede for vore holdninger og forhandler, til jeg får min vilje.
Under hele dette festlige ritual giver I jeres far fuld støtte.
- Min herre! - Deres Nåde!
Velkommen til Chinon.
Det var bedre.
Man sagde, at du var imponerende af en dreng på 17 at være.
Jeg er Eleonora, som kunne have været din mor.
- De øvrige kender du. - Din søsters medgift bekymrer dig.
For 16 år siden indgik du en aftale med os. Den bør indfries nu.
Du må enten afholde brylluppet eller give os Vexin tilbage.
Alais skal giftes med Richard, ellers går grevskabet tilbage til os.
Tydeligt, præcist og velformuleret. Nu skal du høre, hvor jeg står.
For to år siden forærede dronningen og jeg -
- af ubegribelige grunde Richard Akvitanien.
Det gør Richard meget mægtig. Jeg kan ikke også give ham Alais.
- Så får han dig som allieret. - Det var det, du aftalte med Ludvig.
- Vexin er nu engang mit. - Hvorledes?
Mine styrker er der, så det er mit. Hør nu her, min knægt...
Jeg er konge. Jeg er ingen mands "knægt".
Sådan en filipens-snothvalp.
Filip... Du har jo ikke begreb om det her.
Når jeg brøler op, skal du brøle tilbage.
- Det skal jeg skrive mig bag øret. - Sammen med dette...
Vi er verden i miniatureudgave.
En nation er menneskelig. Vi former den.
Hvis vi er civiliserede, kan vi lægge knivene væk og slutte fred.
- Det er op til os. - Jeg har mine egne lærere.
- Var det det hele? - Spørg dog, om jeg har et tilbud.
- Har du et tilbud? - Jeg finder på noget. Og i øvrigt...
- Du er bedre, end jeg forventede. - Tænk, at du har bemærket det.
Hvad skal vi klynge op? Kristtjørnen eller hinanden?
- Ville jeg blive en god konge? - En fremragende konge.
- Tror du, jeg giver op uden kamp? - Jeg har opdraget dig til at kæmpe.
Jeg er ligeglad med, hvad du tilbyder Filip.
Jeg vil have Akvitanien, Alais og kronen.
Den omvandrende byld får hverken Alais eller Akvitanien.
Det gør din hengivne søn ikke.
- Hørte du, hvad han kaldte mig? - Smut nu bare. Det er spisetid.
- Jeg lytter kun til far. - Spis.
- Har jeg sagt noget forkert? - Hold op med at surmule.
- Jeg surmuler ikke. - Gør, som jeg siger, din...
- Og han skal være konge. - Og jeg hans kansler.
John vil styre landet, mens jeg bestyrer det.
Han bruger skatterne, og jeg skraber dem ind.
- Hvor dejligt for dig. - Ikke så dejligt som at være konge.
Du er hertug af Britannien.
Geoff bliver aldrig nævnt i forbindelse med kronen. Hvorfor?
- Giver kanslerposten ikke magt nok? - Ingen bryder sig om mig her.
Man skulle ikke tro, at det generede mig, vel?
Henrik... Jeg har en tilståelse.
Jeg bryder mig ikke meget om vores børn.
- Kun dig, som jeg ikke har båret. - Du har aldrig holdt af mig.
Jo, og det gør jeg stadig. Henrik seng er hans domæne.
For min skyld kan han fylde den med får... hvilket han også har gjort.
Rosemund har været død i syv år.
Og to måneder og 18 dage. Jeg brød mig ikke om hende.
- Du tæller dagene. - Jeg opdigtede tallene.
Han tog hende med hjem fra Wales for at undersøge hende nærmere.
Hun faldt i hans smag, og han udforskede hende i flere år.
Men da han skulle vælge mellem sin kære og min jord...
Det er alt for let at såre mig.
Tror du, jeg kunne få over mit hjerte at gøre dig ked af det?
Ja, Eleonora, med hænderne bundet på ryggen.
Hun er yndig, ikke?
Jo, meget.
Hvem kunne jeg have valgt at elske, som ville ærgre dig mere?
- Ingen. - Tiden har kun bibragt dig rynker.
Ikke engang det. Det er fem drenge, seks piger og 31 års ægteskab med dig.
- Der er stunder, hvor jeg savner dig. - Mange?
- Tvivler du på det? - Nu kenderjeg min fårehund igen.
- Lille Johnny får altså kronen? - Det siges, men jeg tvivler.
Det bliver hårdt for dig at give afkald på Alais.
Det er blot en gammel mands sidste binding.
- Er livet på slottet hårdt for dig? - Det var det i begyndelsen.
Det er gået over. Jeg har set rigeligt af verden.
Jeg slipper dig aldrig fri.
- Du har ført for mange krige mod mig. - Og jeg havde nær vundet den sidste.
Bare jeg bliver luftet ved julehoffet og officielle lejligheder...
For det er rart at se dig.
Nok om det.
- Jeg er sulten. Lad os gå til bords. - Arm i arm.
Og hånd i hånd.
- Du er stadig en pragtfuld mand. - Og du er min dame.
Jeg har kæmpet og forhandlet i alle disse år, -
- som om det eneste, jeg havde at leve for, var det, der skete efter min død.
Nu har jeg noget andet at leve for.
- Jeg har fundet freden. - Herjuleaften?
Efter Ludvigs død har jeg ikke haft noget Frankrig at kæmpe mod.
I mellemtiden har jeg opdaget, hvor godt det er at skrive en lov, -
- gøre en skat mere retfærdig eller beslutte, hvem der skal have en ko.
Intet er vigtigere i denne verden.
Nu er den franske knægt vokset til, og jeg er led og ked af krig.
- Har du stadig brug for Vexin? - Mere end nogensinde før.
Mine tropper der er kun en dagsrejse fra Paris.
Men hvis Alais ikke ægter Richard, mister du jo Vexin.
- Omsider siger du det. - Jeg kan ordne det.
Du kan forsøge.
Vi har et kobbel baroner, vi skal fremstå som et elskende par for.
- Læser du kærlighed i det her? - Og uendelig hengivenhed.
Min Richard bliver den næste konge. Ikke din John.
Jeg kender alle dine kneb og er beredt på alt.
- Hvorfor går du så meget op i det? - Fordi det betyder så meget for dig.
- Modarbejd mig nu ikke, Eleonora. - Skal jeg give ud, op eller efter?
- Bare giv mig lidt fred. - Hvor beskedent. Hvad med evig fred?
Hvis du modarbejder mig, skal jeg nok få ram på dig.
- Henrik... - Ja, frue?
- Har du nogensinde elsket mig? - Nej.
Godt. Så meget desto større fornøjelsen.
Så er jeg her. Hvad ville du?
Bare snakke lidt.
Vi to har ikke været alene de sidste... Er det to år?
Krigen gør dig godt.
Jeg følger alle dine massakrer på afstand... Tag endelig plads.
Er det her en audiens, et godnatkram med kys eller et baghold?
Forhåbentlig en genforening. Behøver du se så barsk ud?
Jeg savner din kærlighed, men det kan jeg ikke betro sådan et fjæs.
Min kærlighed? Hvorfor vil du have den?
- For dens egen skyld. Hvad ellers? - Det ville jeg også gerne vide.
Jeg smeder mange rænker og lægger snedige planer.
Sådan får en indespærret dronning tiden til at gå.
Men sådan er jeg ikke kun.
Kan jeg ikke sige, at jeg elsker min søn, og blive troet?
Prøv en anden taktik. Jeg har ikke overstrømmende følelser for dig.
Du er en kedelig dreng. Kedelig som en sang med kun én tone.
- Jeg opgav kirken og kan opgive dig. - Ikke så længe jeg har Akvitanien.
- Det er jo bare bakker og dale. - Du vil have det tilbage.
Du er så falsk, at du ikke beder om vand, når du er tørstig.
Vi kunne fange edderkopper i de spind, du væver.
Hvis jeg er så forræderisk, så gå dog. Hvorfor stå der og skælve?
Elsk mig, lille lam, eller gå.
Jeg går, madam. Og det skal være mig en fornøjelse.
Så er det bare at sætte venstre fod foran højre.
- Mor! - Mor sidder lige og skændes, skat.
Far er færdig med aftale-betingelserne.
Det var da herligt. Hvor er din far?
Dér er du jo. Har du præsenteret Filip for betingelserne?
Jeg holder audiens. Håber, I kommer.
Får vi betingelserne at vide, eller vil du holde os hen?
- Betingelserne er følgende... - Hvad får Filip, og hvad får jeg?
- Jeg får alt. - Og Geoffrey får nul.
I kan ikke alle tre blive konger!
- Vi kan da hver især forsøge. - Det nytter ikke noget nu.
Du skal efterfølge mig, Richard. Og du får både Alais og kronen.
- Hvis jeg havde humor, ville jeg le. - Jeg mener det.
Hvad med mig? Det er mig, du elsker.
Beklager, John.
- Vllle du kunne besejre ham? - Det kan du.
Jeg er der ikke. Jeg er også taber. Jeg havde forhåbninger for dig.
Du har ført mig bag lyset. Du er en elendig far.
Jeg gør noget forfærdeligt, og så vil du angre det.
Har du indøvet der her, eller improviserer du?
- Se dog kendsgerningerne i øjnene. - Hvilke af dem? Der er så mange.
Magt er den eneste kendsgerning.
Han ville jo tilkæmpe sig tronen, hvis jeg ikke gav ham den.
Jeg ville få lov at kæmpe for den. Du ville aldrig give mig noget.
Du får Alais og tronen, men med dig som konge forbliver England intakt.
Du får kronen, pigen og hele molevitten. Er det ikke nok?
Jeg ved ikke, hvem jeg skal lykønske.
Omgivet af konger og dronninger er jeg den eneste bonde.
Jeg har intet at miste, og det gør mig farlig.
- Stakkels pige. - Stakkels John. Hvem siger det?
Hvis jeg stod i flammer, ville ingen pisse på mig for at slukke branden.
Lad os slå ild og prøve at se.
Du er enhver lillebrors drøm. Før i tiden drømte jeg altid om dig.
Åh, Johnny...
Jeg har ikke tabt endnu, Eleonora.
Nå, mor, hvis du vil have mig, så er jeg her.
- John har mistet sin kansler. - Og du har fået en.
- Din mor har en besk bemærkning. - Hun stoler ikke på mig.
Henrik er ikke færdig med John. Han holder på Vexin, indtil månen fryser.
Og Richards bryllup bliver ikke foreløbig.
- Alene syarbejdet kan tage årevis. - Det ved jeg godt.
Du ved, at jeg ved det. Jeg ved, at du ved, at jeg ved det.
Vi ved, at Henrik ved det, og omvendt. Vi er en velinformeret familie.
Mon Richard vil have mig som kansler?
- Hvorfor opgiver du John? - Fordi du vinder.
- Jeg har ikke vundet endnu. - Det gør du ved min hjælp.
John sluger alt, hvad jeg siger råt. Jeg fører ham lige i din fælde.
Du er dygtig, Geoff. Rede til at sælge John til mig eller mig til John.
Har du fundet en måde, hvorpå du kan sælge alle til alle?
Jeg arbejder på sagen, mor.
Jeg er ligeglad, hvem der er konge, men det er du og Henrik ikke.
Jeg vil se jer hakke hinanden i småstykker.
- Du er en gudsbenådet hader. - Ja, du ved jo, hvad du taler om.
Du har jo elsket mig gennem alle årene.
Gud se i nåde til mig. Jeg har bragt dronningen i affekt.
- Vi har brug for dig. - Jeg ser frem til at forråde dig.
Bliv Richards kansler.
Rådn op.
Sådan slår man en handel af.
Vi har ham, hvis vi vil have ham. Han er rede til at sælge os alle.
Men kun hvis han tror, at vi tror, han ikke vil gøre det.
Hvorfor har jeg dog fået så kloge børn?
- Hvad er der galt, Richard? - Ikke noget.
Dette "ikke noget" tynger dig.
Når jeg skriver, sender bud efter dig eller taler til dig, -
- får jeg dette "ikke noget" i hovedet som sten.
- Fri mig for dit skuespil. - Jeg er blevet mere ukompliceret.
Engang tørstede jeg efter poesi, magt og unge mænd.
Selv Henrik ville jeg have dengang.
Nu er det eneste, jeg ønsker, at se dig som konge.
Du ønsker kun at se fars organer serveret på et sølvfad.
Du er en ægte Medea, men denne søn skal du ikke bruge til dit hævntogt.
Du har forandret dig under mit fangenskab.
Henrik ville såre mig. I stedet har han hakket dig i småstykker.
Mænd tildækkede dette talent engang.
Henrik var 18, og jeg var dronning af Frankrig.
Han kom til Paris nordfra med en tankegang som Aristoteles -
- i form af dødssynd.
Vi brød omgående De Ti Bud, -
- og i maj, da det blev forår, blev vi viet ikke langt herfra.
Unge grev Henrik og hans grevinde.
Tre år efter var jeg hans dronning, og han var konge af England.
21 år gammel. Han var fem år yngre end du, general.
Jeg kan godt tælle.
Der var ingen Thomas Becket eller Rosemund. Ingen rivaler, kun mig.
Så kom unge Henrik og du til -
- og alle de andre blomster i min have.
Ja, hvis jeg havde været steril, havde jeg været lykkeligere i dag.
- Er du ude på at såre mig? - Sikke et spild.
Jeg har skændtes med Henrik om, hvilken søn der skal følge ham.
Og se nu dig.
Jeg elskede dig højere end Henrik, og nu har jeg mistet alt.
Hvad er det, du ønsker?
- At alt skal blive som før mellem os. - Nej, det er ikke det.
- Godt. Jeg vil have Akvitanien. - Det er den mor, jeg husker.
Jeg kan gennemtrumfe ægteskabet med Alais.
- Men jeg skal have Akvitanien. - Det giver jeg ikke fra mig.
Skal jeg testamentere alt til dig, før du tror mig?
- Hvor er der papir? - Papir kan brænde.
- Jeg elsker dig. - Du elsker ikke noget.
Du er ufuldkommen. De menneskelige dele af dig mangler.
- Du er lige så død som dødelig. - Du må ikke forlade mig.
Du var smuk engang. Jeg har set billederne.
Kan du ikke huske, hvor højt du elskede mig?
Vi gik altid hånd i hånd. Sådan føltes det.
- Hvis hjerte åbenbarer det? - Det her brænder. Jeg skraber det.
- "Alt til Richard". - Mor...
Husker du, da jeg lærte dig tallene og lutheransk poesi?
Du kan jo godt huske det.
Jeg lærte dig også at danse og tale sprog.
Al den musik, jeg kendte, og at elske det, der er smukt.
Solen var varmere dengang, og vi var sammen hver dag.
William. Bed den franske konge komme ind i salonen om en halv time.
En halv time? Udmærket.
Der er selvfølgelig ikke et sandt ord i Henriks betingelser.
- Hvis det er en advarsel, så tak. - Hvad nu, hvis det er et tilbud?
"Hvad nu hvis" er småbørnsleg. Hvad nu, hvis engle sad på nipsenåle?
Hvad nu, hvis jeg var konge?
Det er dit rænkespil, Geoff. Næste træk er dit.
John.
Jeg har lavet den til far. Det hele virker.
- Det tog månedsvis. Jeg er ikke dum. - Hør min plan.
Jeg har studeret sprog og jura.
- Hvad for en plan? - Vi må slå en handel af med Filip.
- Hvorfor? - Fordi du blev vraget for Richard.
- Hvad for en aftale? - En krig.
Hvis vi tre slår os sammen, kan vi klare Richard.
Tilintetgøre ham? Også mor?
Også mor. Vil du være med til det?
- Det må jeg tænke over. - Det er der ikke tid til nu.
Vi er overskydende prinser nu. Ved du, hvordan det går sådan nogle?
Ilde.
Ønsker John så en krig eller ej?
Gør du? Kan John få dine soldater stillet til rådighed?
Hvis John ønsker krig, får han det.
- Hører du, John? - Jeg tænker stadig.
Det er enten Richard på tronen eller dig?
Tror du, vi kan vinde?
Det ved jeg.
Henrik.
Nu må du bare have tillid til mig. Jeg har nok om ørerne.
- Du lovede mig jo væk til Richard. - Du tror da vel ikke, jeg mente det?
- Alt det, du sagde til John... - Tror du, jeg ville opgive ham?
Han er det eneste, jeg har.
Hvor ofte skal man gentage, hvem man elsker og ikke elsker?
Du lader mig gå fra hånd til hånd, som var jeg en indsamlingsbøtte.
- Eller det eneste, du har, som John. - John skal have Akvitanien.
Jeg taler om mennesker, og du om provinser.
Eleonora bruger Akvitanien til at tortere mig.
Det er derfor, hun bruger aftenen på at smiske for Richard.
Hvem der var en flue på væggen?
"Jeg har lært dig at danse og spille fløjte."
Pragtfuldt. Det lød fuldstændig som mig.
Jeg tog lige gaverne med ned.
- Hvad er dog det, jeg skal have? - Du er så barnlig. Spørger altid.
"Til Henrik". Den er tung.
Det er min gravsten, Eleonora. Det er alt for galt.
- Jeg kan ikke nægte dig noget. - Nej, bliv.
Det ærgrer hende at se, hvor meget jeg har brug for dig.
Du har ikke en tøddel brug for mig, Henrik.
Jeg kender det blik. Nu siger han, at han elsker mig.
Lige så højt som mit liv.
Jeg må jo holde modet oppe hos hende.
Hvordan gik det med Richard? Fik du knust hans hjerte?
- Burde han give mig Akvitanien igen? - Ja, nu har jeg jo lovet ham tronen.
Drengen er i tvivl om, om du holder ord.
Hvorfor betvivle luftens kvalitet, når der ingen anden er?
- Det sagde jeg også til ham. - Giver han afkald på den?
John får ikke Akvitanien.
Er han ikke til at få en aftale i stand med?
I en verden, hvor tømmersvende genopstår, er alt muligt.
- Du har båret ham. Han er din søn. - Ja, jeg bar ham i 280 dage.
Jeg husker hver og en af dem. Du havde lige fundet Rosemund.
Jeg fandt såmænd også andre.
Utallige andre.
Ja, jeg har ikke tal på de senge, de spredte ben på.
- Thomas Becket? - Det var løgn.
Ja. Det generer dig stadig.
Jeg vil have Akvitanien til John, og jeg skal nok få det.
Vil du koge mig eller lægge mig i stræk, eller skal jeg perforeres?
Jeg har dokumenterne, og du skriver under.
Hvordan vil du tvinge mig? Trusler? "Ellers får du ingen mad."
Tårer? "Skriv under, ellers knuser du mit hjerte."
Jeg er ligesom Jorden. Ikke til at komme udenom.
- Jeg forguder dig. - Du kan godt spare dig.
- Jeg har et tilbud til dig, min kære. - Det er en aftale.
Jeg giver kontinentets rigeste provins til John -
- mod hvad, din snedige rad?
Mod din frihed.
Så snart Johnny får Akvitanien, får du din frihed.
Ture til London, vinter i Provence og besøg hos Richard, -
- hvor han så end slagter løs. Alt det for en underskrift.
- Du er god. - Ja, du er jo glad for at rejse.
Jeg fik sågar stakkels Ludvig til at tage mig med på korstog.
Tjenestepigerne og jeg red barbrystede halvvejen til Damaskus.
Ludvig fik et slagtilfælde, og jeg var nær død af svidning af vinden.
Men soldatene var bjergtaget.
Henrik, jeg er trængt op i en krog.
At være fange, at være buret inde, -
- når man har kendt verden...
Jeg aner ikke, hvordan jeg har overlevet.
De sidste ti år har været... ufatteligt hårde.
Og nu...
tilbyder du mig det eneste, jeg ønsker, -
- hvis jeg giver afkald på det eneste, jeg holder af.
Skriv under, så fortæller vi den glædelige nyhed.
Dronningen er fri, John får Akvitanien, og Richard ægter Alais.
Ja... Lad os få det overstået. Jeg skriver under.
- På en betingelse. - Sig frem.
- Lad brylluppet stå nu. - Hvad?
Det kommer vel ikke bag på dig?
De har gået ned ad kirkegulvet i 16 år.
John kan være forlover. Det ville da være morsomt.
Og du kan give bruden væk. Det ville jeg nyde at se.
Alais... kan jeg godt leve uden.
- Jeg troede, du elskede hende. - Det gør jeg også.
Gudskelov. Det skal helst svie.
Hvor er du sølle.
Sig mig... Spekulerer du nogensinde på, -
- om jeg var din fars elskerinde?
- Min far? - Det passer ikke.
Men der er visse rygter. Har du tænkt på det?
- Får du noget ud af at foragte mig? - Nej.
- Så hold op! - Det er jo det, jeg lever for.
Jeg gør det, ved Gud! Få fat i en præst.
Du dér! Få fat i en biskop.
Hent John og bed ham møde os i kapellet.
John! Richard! Geoffrey!
- Hvad sker der? - Richard skal giftes.
Giftes? Nu?
- Skal han giftes nu? - Du er så ubegribelig hurtig.
Du kan ikke såre mig, din lede sæk. Hvorfor, far?
- Fordi jeg siger det. - Biskoppen venter i kapellet.
- Så lad os få det overstået. - Du bliver en yndig brud.
Du lyder, som om du tror på det.
- Det er da en af Henriks fiduser. - Ikke denne gang.
Du ville aldrig opgive mig! Det har du selv sagt.
- Det er slut mellem os. - Jeg tror ikke på dig.
Så vent ti minutter.
Richard elsker mig ikke. Det bliver aldrig godt.
Kom nu.
Jeg vil ikke.
Slip mig, Henrik. Nej, Richard!
Hvorfor opgiver du mig? Hvad får du ud af det?
- Akvitanien, naturligvis. - Hvabehar?
Din mor får sin frihed, og jeg får Akvitanien. Blev vi ikke enige om det?
- Det var kun forstillelse. - Jeg mente hvert et ord.
- Der bliver ikke noget bryllup. - Hør nu her, min dreng.
Gift dig nu for min skyld. Er det for meget at bede om?
- Jeg har lovet Filip det. - Det vil jeg blæse på.
Du er konge af Frankrig, så sig dog noget.
- Kom nu. Skræm mig. - Han har aldrig ønsket det bryllup.
- Hvabehar? - Du er god til at spille rasende.
Knægt, man kalder ikke åbent en konge for løgner.
Jeg er ikke nogen knægt... for dig eller nogen anden.
Dit krav var bryllup eller Vexin tilbage. Du får ingen af delene.
- Du har en pagt med Frankrig. - Hun ægter ingen, så længe jeg lever.
- Dit liv er snart ikke meget værd. - Jeg står her stadig, knægt.
- Hør lige løven. Kom nu. Skræm mig. - Tag det nu som en mand, Richard.
Hvordan går det med benet? Og ryggen? Du bliver ældre.
Jeg er 50 år, den ældste mand, jeg kender.
Jeg er ti år ældre end paven.
Bærer du sværdet ind til mig, når jeg er 85?
- Din Henrik ligger i gravkammeret. - Jeg har set ham.
- Jeg har kronen. - Du har, hvad far giver dig.
- Jeg er den næste i arvefølgen. - Til ingenting!
Lad os afgøre det ved sværdet nu på slagmarken.
- Erklærer du mig krig? - Ja. Jeg har 2000 soldater klar.
- Kan de høre dig herfra? - Du vover på at holde mig fanget her.
Jo, indtil vi er enige om, at John skal efterfølge mig.
Du er kongesøn og kan derfor færdes frit på slottet.
Intet slot kan holde mig tilbage. Sæt dine vagter ud.
Så er jeg konge ingen. Fantastisk!
- Glæder du dig på mine vegne? - Ja, og på egne.
- Du spillede godt. - Ja, jeg narrede dig, ikke?
Kors, hvor er det skønt at være konge.
Nå, men, Henrik, min herre, hvad skal der så ske nu?
Aner det ikke, men jeg ved, at jeg er ved at vinde.
Men hvad næste skridt bliver...
- Du var bange, ikke? - Nej.
- Det tror jeg, du var. - Det var jeg.
Du må ikke sådan lege med mine følelser.
Jeg kunne ikke give afkald på dig.
Du må betyde mere for mig, end jeg troede.
Du har dit hemmelighedsfulde blik på. Hvilket lune dækker det over?
Ren og skær glæde. Jeg er spærret inde med mine sønner.
Hvilken mor drømmer ikke om det?
Lige en enkelt ting...
- Må jeg se dig kysse hende? - Holder du aldrig op?
Jeg ser jer hver aften. Manerjer frem, før jeg lægger mig til at sove.
Lad det nu ligge.
Det er af ren akademisk interesse. Jeg vil se, hvor nøjagtig jeg er.
Ignorer dragen i døråbningen og kom.
Tro mig, jeg elsker dig.
Tro mig, jeg er din for evigt.
Tro mig, du bibringer mig tilfredsstillelse og glæde.
Og tro mig...
Vil du have mere?
Jeg er en gammel mand i et tomt hus.
Vær sammen med mig.
Hvor gør du mig dog smuk...
Hvad ville Salomon have sunget, hvis han havde set det her?
Jeg kan ikke. Jeg prøvede...
men jeg har tabt igen.
Denne gang er jeg fortabt.
Nå, men... Der kommer andre juleferier.
Jeg kunne hænge dig i brystvorterne, men det ville ryste børnene.
De kyssede ømt, ikke sandt?
Jeg får ham næste gang. Jeg kan godt vente.
Der er du jo.
Min trøst i ensomheden.
Vi bliver låst inde et år mere.
Fire årstider mere.
Hvilken elendighed.
Hvilket livsværk.
Er det for meget? Pas på, du ikke bliver blændet af min skønhed.
- Glædelig jul. - Er du kommet for at sige det?
Jeg tænkte, at du måske følte dig ensom.
Her, kansler. Prøv at se, om den passer.
Sært. Jeg kan huske min 3-års fødselsdag.
Ikke bare haven og gaverne, -
- men hvem der gjorde hvad mod hvem, og hvordan det føltes, -
- men jeg mindes kun ligegyldighed fra din og fars side.
- Hvordan kan det være? - Det ved jeg ikke.
Det spørgsmål var ikke let at stille og fortjener ikke et nemt svart.
I visse perioder tror jeg ikke, vi elskede nogen af vore børn.
- Stadig lidt let sluppet, ikke sandt. - Jeg er træt.
Du vil have et enkelt svar, og det har jeg ikke.
Jeg er led og ked af jer alle sammen.
- Jeg ville lige triumfere lidt. - Mor er træt.
Kom igen i morgen, så er jeg mere modtagelig.
- Alle er kedelige i aften. - Svinepelse!
- Hvad er der, min ven? - Vi bliver holdt fanget her.
Jeg er jo hans fange i forvejen.
Jeg havde indtryk af, at du ønskede, at jeg skulle overtage tronen.
- Vi har tabt slaget i denne omgang. - Tror du, jeg har givet op?
Jeg har lidt flere nederlag, end du har tænder.
Du må bide skuffelsen i dig og gå pænt i seng.
- Jeg bliver konge. - Ja, men ikke i år. Og stop så!
- Lad det nu ligge. - Det kan jeg ikke.
Bare sig efter mig: "John vinder, og jeg taber."
Hvad nu, hvis John døde?
- Han har en kniv. - Selvfølgelig har han en kniv.
Det har vi da alle sammen. Vi lever i 1183 og er barbarer.
Det ser man tydeligt. Vi er kilden til krig, små venner.
Det er hverken historiens magt tiden, retfærdighed -
- eller mangel på samme, religion eller mangel på forestillinger.
Vi er morderne. Vi avler krig.
Bærer den som syfilis i døde kroppe, fordi de levende er rådne.
Elsk for guds skyld hinanden lidt. Det er sådan, man får fred.
Vi har så meget at elske hinanden for.
Vi har store muligheder, børn. Vi kan ændre verden.
- Hvad så med Filip? - Åh gud, Filip!
Vi skulle jo starte en krig. Opdager far det, er jeg fortabt.
- Du er en køn rådgiver. - Lad mig klare det.
Han har rottet sig sammen med Filip.
Staklen bliver gjort arveløs, når jeg fortæller Henrik det her.
Kan du holde John fra Filip så længe?
Richard, du skal væk herfra. Lov Filip Vexin eller Britannien.
Når John er faldet i unåde, lægger vi nye planer.
Du er diplomaten. Gå du hen og tal med Filip.
Du kender ham. Det gør jeg ikke.
Og, Richard...
Lov ham hvad som helst.
Nu har jeg det gamle fæ. Fjolset tror, at han elsker Johnny, -
- og det er der, kniven...
Knive... knive.
Hvor er spejlet. Jeg er Eleonora og kan betragte, hvad jeg...
Sikke en køn pige.
Hvordan kunne hendes konge dog forlade hende?
Filip? Filip?
Det gik. I morgen kan jeg være den udvalgte søn og få kronen.
Er du stadig på min side? De rotter sig sammen nu. Har jeg dit ord?
Har jeg dit? Al Englands jord i Frankrig, hvis jeg støtter dig?
- Er vi så allierede? - Det er vi skabt til at være.
Jeg burde sige noget højtideligt, men far skal vide, at John er en forræder.
Du er modbydelig. Du er rigtig modbydelig.
Jeg slår dig ihjel!
Klods! Hvis du er prins, hvad kan aberne i Afrika så ikke drive det til?
Jeg reddede dig. Det var ham, der ville gå til far.
Han ville forråde dig til Henrik. Se ham.
Du har ret. Jeg ved ikke, hvem mine venner er.
Filip? Filip?
- Må vi have lov? - Det er det, man har gobeliner til.
Jeg bliver aldrig klogere.
Richard? Godaften, Richard.
Du er på vej i seng. Det kan vente til i morgen.
- Jeg kommer på mors vegne. - Kom indenfor alligevel.
En alkymist kom til at koge rødvin.
Det bliver til damp, og i afkølet stand kalder vi det cognacvin.
Jeg er Henrys fange. Det morer dig tilsyneladende.
Jeg kom bare til at tænke på sidste gang, du var i Paris.
- Er det to år siden? - Jeg skal bruge en hær.
Den jager kulden på flugt. Serjeg ældre ud?
Det har været to hårde år. Jeg har læst og været i kongelære.
- Får jeg en hær? Ja eller nej? - Ja, når jeg giver dig den.
Jeg er ikke mere den dreng, du lærte at gå på jagt for to år siden.
Vi jog af sted efter fuglene. Dig forrest og mig snublende efter dig.
Ænderne havde det hårdt. Nej, bliv.
- Jeg må vide, om du vil hjælpe mig. - Sæt dig ned, så taler vi om det.
- Du skriver aldrig. - Aldrig til nogen.
Hvorfor skulle jeg gøre dig til konge? Hvorfor ikke John eller Geoffrey?
Hvorfor skændes med dig, når jeg kan få et fæ eller en djævel? Godnat.
- Du er stadig en knægt. - På hvilken måde?
Du har ikke spurgt, hvad din hjælp er værd.
- Du kan få Vexin og Britannien. - Britannien er Geoffreys. Og?
- Mere er din hjælp ikke værd. - Og hvad kræver du?
- 2000 soldater og 500 riddere. - Og?
Våben og krigsudstyr. Jeg regnede ikke med, at du ville svare.
- Du blev jo gift. - Gør det nogen forskel?
Ja, gør det ikke?
Jeg har haft to år i helvede.
Jeg troede aldrig, jeg ville få dig at se igen.
Du har ikke sagt, at du elsker mig.
Når tiden er inde.
Er det for sent på aftenen?
- Jeg håbede, du ville komme. - Glimrende.
Vi kan ikke lade sagen ligge, hvor den står nu.
- Jeg kigger efter din far i dig. - Han er der ikke.
Jeg savner ham. Har Richard eller dronningen været her?
Gør det nogen forskel? Har de ikke, så kommer de.
Vi må finde en ordning. Du fik for lidt ud af det før.
- Ja, ingenting er for lidt. - En skam, du ikke synes om mig.
Din far sagde altid: "Hold af stærkere mænd."
Han elskede jo også alle.
- Jeg kommer for at tilbyde dig fred. - Det giver jeg ikke en døjt for.
- Din far ville have grædt. - Han var en klynker.
Hvis du trodser mig, taber du.
Jeg kan ikke tabe, Henrik. Jeg har tid.
Se derimod dig, Henrik. Store, tunge våben, -
- som bliver lidt tungere og tungere, mens sandet løber gennem timeglasset.
Jeg har ikke travlt. Jeg har tid nok.
Forestil dig, at jeg sender England i krig mod Frankrig.
Så overgiver Frankrig sig. Jeg behøver ikke kæmpe.
Tag, hvad du vil have. Du beholder det ikke længe.
- Hvad er det for et mod, du har? - Det, der følger med min titel.
Det kommer og går.
Jeg ville gerne slippe dig løs på Eleonora. Mere cognacvin?
- Kender du det? - Det har man kendt i lrland længe.
Det ser lidt sort ud for Henrik.
Du sigerja til Richard. Til våben, soldater og alt, hvad han beder om.
Og trækker det hele tilbage, før slaget overhovedet går i gang.
- Ville du ikke gøre det i mit sted? - Lad mine sønner udkæmpe kampen.
Lige netop.
- Godt tænkt, min dreng. - Tak, sir.
- Godnat. - Går du? Vi har jo ikke aftalt noget.
Vi åbnerjulegaver kl. 12. Det var en stimulerende samtale.
- Hvad er det, der er så stimulerende? - At vinde.
- Jeg har jo netop vundet. - Du har ikke vundet et hak.
Jeg ved, hvordan du tænker og er. Har hørt dine planer og forhåbninger.
Du plaprede ud med alt. Jeg ved præcis, hvad du har i sinde.
Og jeg har ikke fortalt dig noget. Det er en sejr.
Du...
Du gjorde min far til et nul.
Du var altid bedre.
Du holdt ham nede. Du gik i seng med hans kone.
Du slog ham i hver eneste krig. Du fordrejede alle aftaler.
Du holdt ham for nar og fik ham til at elske dig for det.
Jeg var der. Hans sidste ord gjaldt dig.
Han var kærlig. Du har intet lært.
Jo, at fædre lever i sønner.
En konge som dig er beredt på alt.
Hvad er den officielle kommentar til sodomi?
Hvordan forholder kronen sig til drenge, som gør det med drenge?
Der skabes mange myter om Richard. Lad mig høre, hvordan din passer ind.
Han fandt mig, da jeg var femten. Vi var på jagt, det var halvmørkt.
Min hest faldt, og jeg blev kastet af.
Da jeg kom til mig selv sad Richard og rørte ved mig -
- og spurgte, om jeg elskede ham.
"Filip, elsker du mig?" Og det sagde jeg "ja" til.
Ved du, hvorforjeg sagde "ja"?
For en dag at kunne fortælle dig om det.
Du aner ikke, hvilken pris det "ja" havde.
Forestil dig at skulle putte dig ind til en sårskorpet buk -
- og trække læberne tilbage i et smil og sige:
"Ja... jeg elsker dig."
"Og jeg synes, du er... smuk."
- Jeg ved ikke, hvordan jeg kunne. - Sådan var det ikke!
Jo, det var.
Du elskede mig.
Aldrig.
Gå din vej. Vil du ikke nok?
- Jeg vil ikke have dig her. - Det er heller ingen fornøjelse.
- Nu finder Hans Højhed mig pervers. - Det vil glæde din mor.
- Hun sendte mig herhen. - Hvor er du dog bare hendes søn.
Du har fire sønner. Hvem af dem gør du krav på?
Vel ikke Henrik, min døde bror, den monumentale nar, den idiot?
- Hvorfor altid ham og ikke mig? - Han var den førstefødte.
- Var det kun det, Henrik? - Du valgte Eleonora.
Du kaldte aldrig på mig. Sagde aldrig mit navn.
Jeg ville have gået, jeg ville have kravlet, jeg ville have gjort alt.
Det er ikke min skyld. Jeg vil ikke bebrejdes det.
- Jeg ville kun have dig. - Du vil bare have mit kongerige.
Behold dit kongerige. Jeg håber, det bliver din død.
Gud være lovet, jeg har en anden søn. Gud være lovet, jeg har John.
Hvem skal vi så takke for Geoffrey? Mig har du ikke høje tanker om.
Jeg tænker slet ikke på dig.
Jeg har efter sigende dine hænder. Jeg kunne have haft mere.
Jeg har ikke Richards militære evner, men det var ham, der forrådte dig her.
Guderne må vide, hvad du ser i John, og han har også forrådt dig.
- Skulle jeg gøre dig til konge? - Ja, for du har ikke andre.
Han ville gøre mig til kansler for at få John til at forråde dig.
Jeg betvivler ikke, at du forsøgte, og jeg betvivler ikke Johns kærlighed.
Som en ædedolk elsker sin frokost.
Din lort!
Nå, John?
- Det er ikke, som du tror. - Hvad tror jeg da?
Det, Geoffrey sagde. Jeg ville aldrig konspirere mod dig.
Jeg ved godt, at du er en god dreng.
Må jeg gå nu? Det er sengetid.
Hvorfor stolede du ikke på mig? Det var jo dit det hele.
- Hvem tror du, jeg skabte riget til? - Mig!
Far gjorde det hele for min skyld. Men jeg får det først, når du dør.
- Jeg elskede dig. - Du er kold, og du elsker ikke noget.
Det er mig.
Jeg er den eneste, der er tilbage. Her er jeg, far.
Når min livshistorie bliver skrevet, vil den lyde bedre, end den var.
Henrik af Plantagenet, konge som 21-årig, dygtig soldat i en god tid.
Han var så vidt muligt retfærdig og ledede i 30 år en stat -
- på størrelse med Karl den Stores.
Han giftede sig af kærlighed med en legendarisk kvinde.
Hverken Alexandria, Rom eller Camelot har set en sådan dronning.
Hun skænkede ham mange børn, men ingen sønner.
Kong Henrik havde ingen sønner.
Han havde tre vanartede skabninger, men gjorde dem arveløse.
I er ikke mine! Der er ingen forbindelse mellem os.
Jeg fornægterjer! Ingen af jer får mit kongerige.
Gid pesten må ramme jer!
Mine sønner er væk.
Jeg har mistet mine sønner.
I satte jer op imod mig, men nu kan fanden ta' jer.
Fanden ta' jer!
Mine drenge er væk.
Jeg har mistet mine drenge.
Åh, Gud...
Alle mine drenge.
Henrik?
Ingen andre synger. Man skulle tro, det var faste.
Da jeg var barn, varjulen en forvirrende tid for mig.
Der var to konger i det hellige land. Gud og onkel Raymond.
Jeg vidste ikke, hvis fødselsdag vi fejrede.
- Henrik er her ikke. - Så kan vi tale bag hans ryg.
Hvad er der sket?
Scenen var sat med senge og gobeliner og meget blev sagt.
Krydret vin? Jeg havde glemt, at Henrik holdt af det.
- Må jeg blive her? - Vi bor her begge to.
Stuvet sammen som fattige tre i hver seng.
- Har du nogensinde elsket Henrik? - Ja, engang før syndfloden.
- Helt tilbage til Rosemunds tid? - Det er forhistorie nu.
- Hun var kønnere end dig. - Meget.
Hendes øjne var violette og hendes tænder lige, et sjældent syn.
Hun smilede lidt for meget, men smaskede højlydt.
- Og du hader hende stadig? - Nej, men jeg gjorde dengang.
Han lod hende tage min plads, og det var hårdt.
Hun sad, ligesom du, til højbords med Henrik. Det er min stol.
- Og derfor lod du hende forgifte. - Nej, jeg gav ikke Rosemund gift.
Jeg bad til, at hun ville falde død om og smilede lidt, da hun gjorde.
Hvorfor er du ikke lykkelig? Henrik beholder da dig.
Jeg forsøger at have medlidenhed med dig, men det bliver til noget andet.
Hvorfor medlidenhed?
Du elsker Henrik, men også hans kongerige.
Når du kigger på ham, ser du byer, marker, kystlinjer og skatter.
Jeg ser kun Henrik. Overlad ham dog til mig.
Jeg forlod ham for mange år siden.
Jeg troede, jeg kunne nå ind til dig. Har du altid været sådan?
Da jeg var yngre og forgudede dig, var du også sådan da?
Formentlig.
Mit barn, jeg er færdig og er kommet for at give ham, hvad han beder om.
Ved du, hvad jeg ønsker mig til jul?
Jeg ønsker at se dig lide.
Så for din skyld da, Alais.
Så, så, lille ven.
- Jeg er bange, mor. - Nej, nej.
Himlen er overstrøet med stjerner.
De Vise Mænd må have haft gode øjne for at få øje på en ny.
- Du ser kold ud. - Jeg har varmet noget vin.
Monstro der var færre stjerner dengang.
Det er et mysterium. Hvad er det?
- Varm vin. - Det er det minsandten også.
Du er lige så smuk, som jeg husker dig.
- Gå. Min enke vil tale med mig. - Hun har forhørt sig om dine planer.
- Hun vil have dig tilbage. - Gå ind på dit værelse.
Så du vil have mig tilbage?
Det tror hun, jeg vil. Hun tror ikke, at behovet for kærlighed forsvinder.
Det har hun ret i.
Efter alle disse år er du stadig en demokratisk vindebro, -
- som går ned for alle.
I min alder er der ikke meget traffik mere.
Skål for dit ukuelige, gode helbred.
- Nå, hustru, hvad vil du? - Jeg har lige talt med Richard.
- Fortræffelig dreng. - Han siger, at I har skændtes.
- Det gør vi altid. - Han siger, du vil gøre dem arveløse.
- Mon ikke jeg forbarmer mig? - Det er mig ret ligegyldigt.
Jeg spekulerer på, om min sult bare er en gammel vane.
Jeg kan lytte til de løgne i timevis. Din liderlighed er altså rusten?
- Jeg er så træt, Henrik. - Så sov.
Sov og drøm om mig med croutoner på: Henrik à la mode.
- Hold op, Henrik! - Jeg er ikke engang begyndt.
Hvad vil du have? Jeg skriver under.
Akvitanien til John? Så er den hans, din eller en andens.
- Til gengæld for hvad? - For at få en ende på det her.
Sejl mig tilbage til England, lås mig inde og smid nøglen væk.
Det sværgerjeg.
Du har mit ord.
Vil du have en pude? En fodskammel? Eller et sjal?
Dine løfter er blasfemi og din underskrift spild af papir.
Jeg siger noget til dig, så hør dog efter.
Hvordan er det nogensinde -
- kommet så vidt som denne jul?
Lidt efter lidt.
- Hvad skal der blive af mig nu? - Den døde kat er pludselig nyfigen.
Du kan da bare spørge mig om mine planer.
Erobre Kina, fyre Vatikanet og fange hvalen. Jeg er fløjtende ligeglad.
Lad mig skrive min jord over i Johns navn, så jeg kan komme i seng.
- Du er alt for medgørlig. - Lad os dog få det overstået.
Nej. Jeg vil ikke have din underskrift på noget.
- Ikke det? - Jeg nyder stadig at ærgre dig.
- John skal ikke have mine provinser? - Helt rigtigt.
- Jeg kan ikke holde din hoveren ud. - Det ved jeg.
Det er hverken Richard eller John, du vil have.
Så smid det i hovedet på mig.
Hvad er det, du vil have?
En ny hustru.
Du vil altså ophæve ægteskabet?
Tror du, paven går med til det?
Han skylder mig en tjeneste, så mon ikke?
Ud med Eleonora og ind med Alais.
- Hvorfor? - En ny hustru vil skænke mig sønner.
Det er én ting, jeg troede, du havde rigeligt af.
Jeg vil have en søn.
Du kan en befolke en landsby med bondepiger, som har født dig sønner.
Hvor mange horeunger er det blevet til?
Alle mine sønner er horeunger.
- Du mener det virkelig. - Ja, af hele mit hjerte.
- Dine sønner er en del af dig. - De er vorter, jeg skal have fjernet.
- Vi har skabt dem. De er vores. - Ja, og prøv lige at se dem.
Geoffrey er ikke af kød og blod. Han er en tingest med trisser og hjul.
Og Johnny... Var hans seneste forræderi din idé?
Jeg undskyldte hans løgne med hans alder.
Hans snyderi med at han var et barn.
Han har stjålet, horet og pisket sine tjenestefolk, -
- og han er den mand, vi har gjort ham til.
- John er dit værk. - Og Richard dit.
Hvordan kunne du pudse ham på Filip?
Jeg var træt og optaget.
- De var venner. - Eleonora... Han var den bedste.
Du har altid pylret om ham. Jeg har aldrig haft en chance.
- Det ønskede du heller ikke. - Du fjernede ham jo.
Du kunne godt undvære din mand, men ikke din søn.
Hvad jeg end har gjort, så skyldtes det dig.
- Du smed mig ud af sengen for ham. - Først da Rosemund kom.
Så enkelt var det ikke. Det nægterjeg at acceptere.
- Jeg forgudede dig. - Aldrig.
Det gør jeg stadig.
Af alle dine løgne er det den mest grusomme.
Det er derfor, jeg har gemt den til nu.
Åh, Henrik... Vi har ødelagt alt, hvad vi har rørt ved.
Ja, det kan ikke nægtes.
Kan du huske, da vi traf hinanden?
På klokkeslæt og farven på dine hoser.
- Jeg kunne knap se dig i solskinnet. - Det regnede, men pyt med det.
- Vi talte vist ikke ret meget. - Meget lidt.
Jeg havde aldrig set mage til skønhed. Jeg gik direkte hen og rørte ved dig.
- Hvor fandt jeg dog mod til det? - I mine øjne.
Jeg elskede dig.
Ingen ophævning.
- Hvad? - Der bliver ingen ophævning.
- Ikke det? - Nej, du må klare dig uden.
- Det var et pludseligt indfald. - Jeg var så bange for at miste dig.
Af ren nysgerrighed, fornuftsmenneske til fornuftsmenneske, -
- hvordan i himmelens navn kan du miste mig?
Ser vi nogensinde hinanden? Er jeg nogensinde i nærheden af dig?
Skriver vi nogensinde sammen? Senderjeg gaver op ad Themsen.
- Er du husket? - Det er du.
Vi rører aldrig hinanden. Hvordan kan du miste mig?
- Kan du ikke mærke lænkerne? - Du ved, jeg ikke lader mig stoppe.
Det er også nok at forsinke dig.
Dine fjender har venner i Rom, og det vil koste dig tid.
Hvad er nu det? Min fernis er ikke ved at krakelere.
- Der er mange år tilbage i mig. - Hvor mange? Jeg kan sinke dig et år.
Og tænk, hvis din første søn dør. Det gjorde vores.
Og tænk, hvis du så får en datter. Det gjorde vi.
Hvor gammel er farmand så?
Hvad for en spinkel, brystsvag, blødagtig, sløvsindet krøbling -
- af en kludremikkel, tror du så, du får?
Tak for din omsorg.
Og når du dør, hvilket du uundgåeligt gør, -
- hvad skal der så blive af svagelige Alais og hendes fjogede prins?
Richard vil næppe lade vanskabningen vokse op.
- Det lader du ham ikke gøre. - Jeg skubber ham ind i børneværelset.
Nej, så ond er du ikke.
Vi skal nok vente, til du er død.
Eleonora, hvad er det, du ønsker?
Det samme som du. Se min søn som konge.
Jeg har kun en, og du kan forstøde ham og kalde mig ond.
De sidste ti år har du frataget mig alt og elsket en anden kvinde, -
- og så kalder du mig ond.
Jeg kan skrælle dig som en pære, og Vorherre vil kalde det retfærdigt.
Jeg dør inden længe. En dag dukkerjeg mig for sent, -
- og så synger de "kongen længe leve" for en anden i Westminster.
- Lad det være en af mine sønner. - Jeg er ikke rørt til tårer.
- Jeg har ingen sønner. - Du har allerede for mange sønner.
- Ønsk mig held og lykke på rejsen. - Til Rom?
- Det er der, paven holder til. - Du vover på at tage af sted.
Inden påske er jeg dig kvit. Det kan du bide spids på.
Vi gør oprør. Richard, Geoffrey, John og Eleonora af Akvitanien.
- Sammen? Ikke før svin får vinger. - Der er svinekød i træerne i morgen.
Du opildner dem til det: Nye sønner. Forlader du landet, mister du det.
- Jer alle sammen? - Og Filip vil slutte sig til os.
Ja, det vil han.
God tur til Rom. Der fik jeg dig.
Jeg fik dig.
Er 1000 bevæbnede mænd for prangende?
Bluf du bare.
- Åh, stakkel, du har forregnet dig. - Jaså? Hvorledes?
Du skulle have lovet at arte dig, mens jeg var væk, -
- så var dine tre drenge sluppet fri, så de kunne kæmpe mod mig.
Du holder dem ikke indespærret her. Det vover du ikke.
- Det gjorde jeg da i Chinon. - Jeg forbyder det.
Gik din far i seng med mig eller ej?
- Du vil vel hævde, at han gjorde. - Vil det genere dig?
Jeg tager 1000 mænd. Så må det gå, som det kan.
Du må ikke forlade mig, Henrik. Jeg er rede til alt.
- Du tror vist selv, du mener det. - Bed mig om noget.
- Den tid er for længst forbi. - Navne og handlinger.
- Om min kødelige omgang med din far. - Nu kan du for min skyld godt dø.
Dig først, gamle mand. Du er så hunderæd for at dø.
- Stakkels Eleonora. Gid hun løj. - Det har hun gjort.
Hun sagde, at hun ikke elskede din far.
Når jeg rørte ved dig, tænkte jeg: "Geoffrey, Geoffrey."
Den dag, du sårer mig, skal jeg nok skrige.
Du var en større hanrej, end Ludvig nogensinde var.
- Jeg dræber dig, hvis du går. - Prøv bare.
Jeg elskede din fars krop. Han var smuk.
- Det passer ikke. - Skal jeg beskrive hans krop?
- Eleonora... Jeg håber, du dør. - Jeg kan mærke hans arme.
Jeg kan mærke dem.
Har jeg såret dig?
Vi gjorde det, mens du lå i værelset ved siden af.
Hvilken familie har ikke sine fortrædeligheder?
Jeg fryser. Jeg kan ikke mærke noget.
Overhovedet ikke noget.
Vi kan ikke vende om, vel, Henrik?
William!
Op. Op med jer.
Op med jer!
Når kongen er til hest, skal ingen sove.
Op!
Bed hende pakke. Hun skal af sted ved daggry.
Op, op!
Kom nu!
Rub jer!
- Henrik? - Vi pakker og bryder op.
- Er der krig? Hvad er der galt? - Ikke noget for en gangs skyld.
- Hvad har du lavet hele natten? - Forberedt vores følge.
- Hvorfor? - Vi skal til Rom og tale med paven.
- Har han lyst dig i band igen? - Nej, han skal give mig min frihed.
Jeg ophæver ægteskabet med Eleonora, som aldrig blev fuldbyrdet.
- Nu spøger du. - Nej. Nu skal vi to vies.
Af selveste paven.
- Mener du det? - Skal jeg knæle?
- Det er ikke endnu et nummer? - Brudefølget venter derude.
- Hun skal nok få forpurret det. - Hun er på vej til Sydbritannien.
Så forhindrer Richard det.
Kongesønnerne modnes i kælderen sammen med portvinen.
Du har ikke sagt "ja". Vil du have et formelt frieri?
Min bedste vinkel. Den, der er på alle mønter.
Triste Alais, vil du ægte mig?
Være min dronning og skænke mig sønner. Seks af dem.
For at ærgre Eleonora kalder vi den første Ludvig.
Ludvig den Første af England, hva'?
Henrik, du kan jo aldrig slippe dem fri.
- Slippe hvem fri? - Dine sønner.
Du er nødt til at lade dem blive siddende i fangehullet.
Det ved jeg.
Ellers enderjeg i fangehullet eller i kloster, når du dør.
- Og hvad med barnet? - Kræet er jo ikke født endnu.
Hvis de har deres frihed, dræber de det.
Jeg vil ikke opleve, at vore børn bliver myrdet.
Henrik.
Går du derned?
For at slippe dem fri eller for at låse dem inde?
Ville du kunne sige til dit barn:
"Du har set sollyset for sidste gang"?
Kan du, Henrik?
Det er jeg vel nødt til... ikke?
Han kommer.
Han skal ikke få den tilfredsstillelse at se mig tigge og bede.
Som om det gjorde nogen forskel, dit fæ.
Når der kun er fornedrelsen tilbage, så gør det en forskel.
Min pram sejler ved højvande. Jeg ville sige farvel.
- Ved Henrik, at du er her? - Jeg har en lille ting til jer hver.
- Skal vi blive her? - De er særlig udvalgt til jer.
- Hvordan kom du forbi vagterne? - Der er så meget postyr deroppe.
Vi går imod ham med en hær. Hold jer tæt til mig, og løb til.
Hvorfor ikke bare blive, til Henrik kommer? Han kommer vel alene?
- Tre knive mod en. - Tror du, vi kan?
Jeg må hellere bare kigge på.
- Hvor skal du hen? - Op i den friske luft.
- Lad hende gå. - Det kan jeg da ikke lade ske.
Der bliver en stribe henrettelser. Du vil ikke miste os. Ikke engang mig.
Du er kvik, men mon du har ret?
Advarer du ham, er det sket med os. Ellers er det sket med ham. Forstået?
- Tag knivene og løb. - Nej, Geoffrey har ret.
- Du er ikke morder. - Kig efter en ekstra gang.
Hvis du ønsker ham død, må du selv gøre det.
- Dit unaturlige dyr! - Hvordan er naturen da, mor?
Giftsvampe, pukkelryggede børn, -
- hunde, som bliver gale, og hustruer, som dræber deres mænd.
Her står dit lam dækket med kys. Værsgo.
Du er ikke min. Det er ikke mit ansvar.
Hvem tror du, jeg har lært de her ting af?
Hvor gammel var jeg, da du begyndte at slås med Henrik?
Der var ingen skjulte knive bag dørene.
Hvad tænkte du på, når I skændtes?
- Dig. - Dit unaturlige dyr?
Du ønskede far død. Du forsøgte at dræbe ham, ikke?
Hvad ville du opnå?
- Jeg ville have Henrik tilbage. - Løgnerske!
Jeg ville have Henrik.
Tro hende ikke. Hun advarer ham, hvis hun får chancen.
Du milde, hvad skal vi dog stille op med mor?
Der skal lys til.
Hvad vi foretager os i fangehuller, skal der kastes dagslys over.
Jeg huggede lysene i kapellet.
Jesus vil ikke savne dem, og præsten er i min tjeneste.
- Du ser rædsom ud. - I lige måde.
Jeg har ikke fået sovet helt nok.
Vi kan snart alle sammen hvile.
Sådan. Det var bedre.
Et klart lys som om morgenen.
Prægtig søn.
Hvad vil du os? Du må være blevet vanvittig.
Hvorfor kommer du her? Hvorfor fanden er du kommet?
Du var den bedste. Det har jeg sagt til hende.
Og dig elskede jeg.
Du beholder os her. Du kan aldrig slippe mig ud. Det ved du.
For jeg giver aldrig op.
Jeg kan heller ikke give op.
Tapre drenge... Det har jeg.
Kom og tag mig.
Hvad er der galt? Du er da Richard, er du ikke?
Men du er Henrik.
Tag mig tilbage. Giv mig en chance mere.
- Det har jeg altid fået før. - Ja, det har du.
Gør det!
Henret ham.
De er jo mordere, ikke? Det var jo forræderi, ikke?
Du gav dem livet, så tag det igen.
Er det uhyrligt? Jeg er konge, og jeg kalder det retfærdigt.
Ved Guds nåde dømmerjeg, kong Henrik af England, -
- hersker over Skotland, lrland og Wales, -
- greve af Anjou, Britannien, Poitou, Normandiet og Maine, -
- Gascogne og Akvitanien, dig til døden -
- ved daggry på denne juledag i Chinon i det Herrens år 1183.
Det var ikke sådan, det skulle være.
Børn...
Børn.
Vi har kun hinanden.
Fortsæt. Jeg er færdig.
Jeg er færdig med jer. I og jeg er færdige med hinanden.
Du forvænner de drenge.
Jeg kunne ikke, Eleonora.
Det var der ingen, der troede, du kunne.
Kom, kæreste.
- Jeg vil ikke have kvinder i mit liv. - Du er træt.
Jeg kunne have erobret hele Europa, men jeg havde kvinder i mit liv.
Gå din vej.
Jeg skulle have dræbt dig for mange år siden.
Du har fået mig til at gøre gale ting. Du har åreladet mig.
Det må du selv skuldre. Læg ikke mig det til last.
Løft det op og bær det. Det kan jeg.
- Mine tab er mit eget værk. - Hvilke tab?
Det er mig, der ingenting har nu.
Har du mistet dit livsværk?
Løfter er intet værd, og jord er bare smuds.
Jeg har taget den slags nederlag med et smil.
Hvis du er knækket, så er det, fordi du er en svækling.
Jeg har mistet... dig.
Og jeg kan aldrig få dig tilbage.
Du er det eneste, jeg nogensinde har elsket.
Du aner ikke, hvad "ingenting" er.
- Jeg vil dø. - Nej...
- Jeg vil dø. - Jeg holder dig.
- Henrik, jeg vil dø. - Eleonora... Lad mig holde om dig.
Jeg vil dø.
Det gør du også en skønne dag. Hvis du venter længe nok, sker det.
Ja, det gør det.
Vi sidder i kælderen, du skal tilbage til fængslet, mit liv er spildt, -
- vi har mistet hinanden, og så smiler du.
Det er et udtryk for fortvivlelse.
Livet indeholder alt, bortset fra håb.
Vi er begge to i live.
Og hvor der er liv, er der håb.
Vi erjunglevæsener, Henrik.
Og vi er omgivet af mørke.
Se dem... ude i krogene. Man kan se øjnene.
En skønne dag vil man kunne se vores.
Jeg magter alt. Gør du ikke?
Jeg havde da været et fæ, hvis jeg ikke elskede dig.
Lukker du mig ud til påske?
Ved genopstandelsen kan du slå mig ned igen.
- Næste gang gør jeg det måske. - Eller også gør du ikke.
- Du! Jeg håber, at vi aldrig dør. - Det gør jeg også.
Tror du, det er muligt?